"Rokan Antin" työhaastatteluvastaus ja sitä myöten sote-hommat taputeltu
![Kuva](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiCC9OrCbS7QYEMXEIfQaG9EZxmdYGaqRn-hXaz2QQhas4L-pLz7mB0i3UogK4npgsbv7hHb8i35Ri851pRcaZILJAy6fhF5W9ovnf18z3s4plbPlkeaMRHZorBxsttmFgYCaVKbfRYLbj3gLfvwsuhn3gXi93YB0mymTETNZIEkkH5qceYExFjxwGK2gU/w400-h230/N%C3%A4ytt%C3%B6kuva%20(31).png)
Thaimaassa ollessani, aloin alkukeväästä tehdä suunnitelmia jatkoa varten. Suomeen oli palattava järjestelemään asioita ja jokin suunnitelma täytyisi keksiä. Suomessa en haluaisi enää asua. Sote-alalle paluu tuntui lievästi jopa vastenmieliseltä kaiken sen jälkeen, mitä oli koronan aikana tapahtunut. En tunnu pääsevän asiasta yli. Ahdistaa koko ajatus liikaa. On edelleenkin suuttumusta ja katkeruutta. Tuntuu täysin mahdottomalta edetä asiassa niin, että unohtaisi kaiken ja jatkaisi, niin kuin mitään ei olisi koskaan tapahtunutkaan. Että asiat olisivat aivan hyvin. Eniten on pettymystä. Alkukesästä hain yhtä lyhytaikaista työtä sote-alalta. Pääsin viimeiseen vaiheeseen haastatteluissakin. Haastattelu olisi muuten mennyt ihan hyvin, pois lukien sitä, että aloitin puolessa välissä kyseessä olevan yksikön esihenkilölle saarnan, jossa lyttäsin sote-alan huonon johtamisen, ala-arvoisen työntekijöiden kohtelun ja ala-arvoisen palkan. Kerroin myös miten oma usko ja luottamus tieteeseen on kärs